Jeg sætter den på igen.
Hvis du gør det, smelter jeg den om til hårspray.
- Så den anden side. - Det er ikke om siden, Rayette.
Det er musikalsk integritet.
Så synger jeg for dig.
Stop!
Bobby, hold nu op!
Du ville hjælpe med at vælge en sang.
Der er snart lukket for det varme vand, Bobby!
Egoist!
Du kan spille klaver. Enhver nar i din familie spiller et instrument.
Bare du ville hjælpe med at udvikle min musikalitet. Det burde du.
Dipesto... Tag nu det skilt af Babs...
så går vi ud og morer os.
Hvor går vi hen?
Det ved jeg ikke. Jeg ringer til Elton og Stoney.
Hør lige her, Bobby.
Jeg går med dig ud...
eller bliver hjemme hos dig...
Jeg vil gøre lige, hvad du gerne vil have...
hvis du vil sige, du elsker mig.
Syng din sang.
Du er aldrig tilfreds.
Netop.
- Undskyld mig, skat! - Helt i orden.
Se så lige her!
- De var jo sat op til dig. - Værsgo, Dipesto.
Slap nu bare af, skat.
- Venstre fod forrest! - Ned med den!
Ikke meget kamp, hvad Elton?
Ikke højre fod først!
- Lige i renden. Meget flot! - Den er så tung!
- Jeg kan ikke se keglerne. - Jeg misser med øjnene.
De står for enden af brædderne.
- Følg bare brædderne. - Der er så mange!
- Hvad betyder det? - Held! Gå nu hen og vis dem!
- Jeg er helt våd. - Det er ikke første gang...!
Se nu!
- Hun laver sin lille apache-dans! - Det lærte jeg hende.
- Er du sur på mig? - Nej, jeg er slet ikke sur.
- Sig, du ikke er sur. - Jeg er ikke sur.
- Slå lige den! - Ja, se her, hvordan man gør.
- Gør det nu bare! - Er han ikke flot?
Alle tiders!
Lad os nu se lidt kampgejst!
Den dumme kugle ruller skævt.
- Gør nu bare, som jeg siger! - Det gjorde jeg også!
Du har en mere.
- Kom så! - Slap af.
Sådan, Ray!
Var det ikke godt? Endelig lykkedes det!
Flot! Du smider den ud i 19 omgange...
og så får du strike på sidste kugle i en tabt kamp.
Smukt... Var det ikke smukt, damer?
- Taler du til os? - Smukt!
- Jeg venter i bilen. - Du kan da vente i bilen, Rayette.
- Ja, jeg er på vej. - Jeg går med.
Stoney og jeg må hjem til babysitteren.
Du og Ray kan da komme forbi.
Ja...I kan jo køre i forvejen.
Jeg betaler øllerne.
- Tager du Rayette med? - Ja.
Tak, EI.
- Hvad skylder vi? - Fire dollars.
Her er fem...Tak.
Der er noget, vi vil spørge om. Er du ikke i TV?
Mig?
Hun siger, det er dig, der sælger en masse biler i TV.
- Jeg har vel solgt nogle stykker. - Det sagde jeg jo!
Jeg hedder Shirley, men bliver kaldt Betty. Hun hedder Twinky.
- Twinky? - Fordi hun er så rap!
Nåda! Betty og Twinky...
Det var sjovt at snakke med jer. Bare jeg havde mere tid!
Har du ikke paryk på?
Jeg sagde, du må bruge paryk, for på TV ligner du...
et pillet æg!
Din lille veninde er ikke dum.
Jeg går ikke med paryk i TV.
Når man optræder foran millioner af seere, skal man være ærlig.
Men den er god, når jeg bowler og turer rundt. Det giver stil.
- Hvad synes I? - Jo, men man kan se lidt af nettet.
- Det var det, der afslørede dig. - Nettet...?
Bare jeg kunne blive og snakke...
Jeg skal...
Kom, vi tager over til Elton.
Ikke mig.
- Vil du bare sidde her? - Ja.
Jeg håber ikke, nogen prøver noget med dig.
Det håber jeg.
Så ses vi.
Sæt nu ikke næsen op efter noget. Du ligner en ren ynk.
Kom nu, Dipesto! Vi kan da stadig more os.
Det er dig, der er en ynk.
Jeg går over til Elton.
Jeg er ikke en dum dulle.
Om forladelse.
Det er sådan, du behandler mig.
Du skal bare flirte for øjnene af mig.
Og over for Elton og Stoney.
Hvad tænker de om en, der bliver behandlet sådan?
Så, Ray...
Elton og Stoney ved, jeg elsker dig.
De tænker vel, jeg ikke er ret sød...
og at du er et godt menneske, fordi du holder mig ud.
En skønne dag finder du mig død.
Du tager livet af mig.
Vær nu en sød pige.
Hvis du går fra mig, kommer det til at stå i avisen.
Jeg går da ikke fra dig.
Kom nu.
Nu går vi over til Elton og morer os.
Elsker du mig, Bobby?
Hvad tror du?
Du har banan i fjæset.
Har jeg?
Jeg fatter ikke, hvordan du fik mig med til det her.
Gjorde jeg? Jeg fatter ikke, hvorfor du /od mig trække dig med.
Jeg har aldrig gjort det før. Det har du.
Hvorfor lod du mig trække os ind i det?
Nogen skal jo passe på dig...!
Du er for meget!
Du er gal!
- Jeg sætter to dollars. - Jeg er med.
- Du bluffer. - Jeg vil se.
- Et par på ni. - To par.
- Her har I tre esser! - Din lort.
Sikke en hånd!
- Jeg må hjem. Vi ses i morgen. - Vi ses, Glen!
I skal nok ikke regne med mig.
Jeg har jo penge nu. Min fornuft siger mig, at...
Jeg kan ikke døje snurrende kæder. Jeg vil hellere spille kort.
Hvad fanden sker der? Folk ævler løs! Er der penge på bordet, eller hvad?
Da jeg var fire, spurgte jeg min mor...
" Hvad er det for et hul i hagen?" Jeg vidste ikke, hvad det var.
Så sagde hun: " Når man fødes, ruller man forbi Gud på samlebånd."
" Kan han lide en, siger han 'skat', og man får smilehuller."
" Kan han ikke lide en, siger han 'forsvind'."
Et halvt år efter så mor mig bede aftenbøn.
" Nu lægger jeg mig til ro..."
Og mor spurgte: " Hvorfor dækker du hagen?"
Jeg sagde: " Hvis jeg dækker hullet, lytter han måske til mig."
" Uduelig!" Ser jeg slap ud, Elton? Jeg kan sgu godt tage fat!
Kan du ingen sange om damer?
Jo, men jeg er for fuld til at huske dem nu.
Pas på, der er kø!
- Nej! - Jeg har ikke så travlt.
Sikke en start på dagen, mand! På vej til arbejde...Utroligt!
Får jeg en slurk?
Tak, EI.
Nej, hvor det river om morgenen!
Hvad fanden skal alle de folk her?
Der er da bare for meget, mand! Hold da kæft!
Hvad vil han? Jeg hader den skide motorvej...!
Ja, og blink med lyset, så vi kan se, hvad du ellers fik i julegave!
Hvor skal du hen?
Kom, op på række som en flok myrer på den smukkeste tid af dagen...
så vi kan gasse os til døde!
Ned fra min bil!
Hvad fanden laver han...?
Ja, spil!
Hold nu op! Kom ned!
Bobby, han drejer af!
Tag det roligt!
Jeg var hos Elton i nat, Ray.
Det er sandt.
Rayette...
Dit røvhul!
Så tag den da!
- Godt! Lad os sige dav til Bob. - Jeg kan ikke se noget!
- Er han ikke sød? - Jeg kan ikke se fjernsynet.
Sid lidt med ham.
- Her. - Davs...
I skulle også få sådan en, Bobby.
Ja, stamp du bare på den også, så får jeg da slet ingen!
Farvel, Stoney.
Det brænder i køkkenet, Stoney.
- Din mor er lige død. - Farvel!
- Vi ses, Elton. - Farvel, Bobby.
Er den lille unge ikke sød?
Og hvis hun nu var...? Det er der vel ikke noget galt i.
Hvis jeg nu fortalte dig, hun faktisk er...?
Ja, det fortalte hun mig.
Og hun er helt ødelagt. Det synes jeg er synd.
Du må vel bare acceptere det.
På et tidspunkt bliver man faktisk ret begejstret.
Da Stoney fortalte mig det, var jeg ved at skide!
Er det ikke rart nok?
Jeg sidder og lytter til en idiot, der bor i campingvogn...
og som sammenligner sit liv med mit!
Ja, ævl du løs om det gode liv. Det er til at brække sig over!
At du tror, du er bedre end mig, er noget helt andet.
Men jeg giver ikke meget for en, der bare forlader en pige i den tilstand.
- Andet vil jeg ikke sige. - Det glæder mig!
For jeg er lige så træt af dit ævl, som jeg er af det skide arbejde her!
Røvhul!
Longcipher!
Longcipher...!
Longcipher, jeg skrider.
- Hører du? Jeg skrider. - Du kan da gøre, hvad du vil.
Det glæder mig at slippe for I to idioter.
Hvad laver I?
Nej, lad være, Bob!
De har ret til det!
Det er politifolk!
Kan I ikke lade ham være?
Havde han vidst, hvem I er, ville han ikke have gjort det.
- Hvad sker der, Elton? - Slip ham bare.
Hvad sker der, Elton?
Jeg blev taget for røveri på en benzintank. Sagde jeg ikke det?
Jeg kom fri mod kaution og stak af.
Så henter de en et år efter! Hvad siger du så...?!
Sig det til Stoney!
Hej... En miss Dupea?
Det er op og til højre.
Nu begynder hun igen...
Min et-årige baby holder tonen bedre.
Miss Dupea...
Miss Dupea!
Lad mig minde om, det her hverken er opera eller musical.
Undskyld, sang jeg nu igen?
- Hvis man kan kalde det sang... - I skal sige det til mig.
Det er netop det, jeg gør... Igen!
Du lod mig spille 2l3 af satsen. Det er ret trættende.
- Jeg vil foreslå, vi tager en pause. - For pokker...!
- Græder hun nu igen? - Jeg vil ikke have pause!
- Kaffe? - Hvad vil du have i kaffen, miss Dupea?
- Te. - En kop te.
- Sig til hende, Bobby er her. - Bobby er her.
Åh, Gud...!
Robert Eroica...
Jeg kan ikke se på dig.
Så lad være.
- Jeg får det sådan, når jeg ser dig. - Det er ikke min mening.
- Her er din te, Tita. - Tak.
- Nej, ikke der! - Hvorfor ikke?
Det er et meget specielt CB-275.
Jaså...
Det har overhovedet ingen ubehagelige særheder.
Robert, jeg må tale med dig.
Er alle i live på øen?
Der er faktisk kun far, Carl, mig...og Van Oost.
Hvem er Van Oost?
Catherine... En pianist, der arbejder med Carl.
Carl spiller violin. Underviser han nu i klaverspil?
For elleve måneder siden cyklede han til posthuset i byen.
Han kørte ind i en Jeep og forstrakte halsen.
Forstrakte han halsen...?
Det er ikke sjovt. Han har fået varige men.
Siden da har det gjort meget ondt at sætte violinen under hagen...
Kører galt og ødelægger halsen...!
Robert...
Der er noget, jeg må fortælle dig.
Far er meget syg.
Han har haft to hjerneblødninger.
Han er ikke...
- De mener ikke, han kommer sig. - Det vil jeg ikke høre.
Synes du ikke, du burde besøge ham bare en gang?
- Miss Dupea... - Øjeblik!
- Robert, bør du ikke besøge ham? - Jo, formentlig...
Jeg skal derop i aften. Tager du med?
Nej.
Jeg vil hellere køre. Jeg tager måske videre til Canada.
Jeg bliver ikke længe, Tita. Højst en uge.
Jeg viser dig ud.
- Jeg er tilbage om et øjeblik. - Vi har haft pause, miss Dupea.
- De hader mig. - Du må nok hellere blive her.
Jeg har så meget at tale med dig om.
Vi ses om et par dage.
- Jeg er så glad. - Også jeg.
Farvel.
Hallo...?
Har du fri i dag?
Er du syg?
Du har vel hørt det med Elton?
Godt! Jeg håber ikke, det var for hårdt at nå frem, før jeg kom!
Jeg må tage hjem.
Min far er syg.
- Jeg er væk i 2-3 uger. - Du forsvinder. Punktum!
Jeg prøver at ringe deroppefra.
Kom nu, Dipesto. Jeg har aldrig lovet noget.
Har jeg?
Jeg sender lidt penge. Mere kan jeg ikke gøre.
Jeg prøver at ringe deroppefra.
Farvel, Ray.
Vil du med?
- Kan du lide det? - Jeg elsker det!
- Hvad pokker laver de? - Er det mon en ulykke?
- Hvad pokker sker der? - Fortsæt, makker!
Se lige min bil!
Jeg har lige købt den, og så ryger styringen!
- Et held, ingen kom til skade. - Må vi køre med? Kom, Terry!
- Tager du dem med? - Jeg kan ikke bare køre fra dem.
Jeg myrder den bilsælger!
Hvor er hun grov!
- Hvad hedder du? - Palm Apodaca.
- Hvad hedder du? - Terry Grouse.
Hvad...?
- Hvor langt skal I? - Washington.
Vi kører med dertil og tomler den videre.
- Hvor skal I hen? - Alaska.
Alaska? Er I på ferie?
Hun vil bo der. Der er renere.
Renere end hvad?
Du skal ikke sige det! Så kommer folk bare, og så er der ikke rent mere.
- Hvorfor tror du, der er renere? - Jeg så et foto.
Alaska er meget rent. Der så meget hvidt ud.
Tror du ikke?
- Jo, før det store tøvejr. - Før hvad...?
Jeg måtte væk, fordi jeg bliver så deprimeret af alt lortet.
Og de laver bare mere lort.
De har så mange butikker med lort. Man tror, det er løgn.
- Hvem? - Hvem? Mennesker.
Der er snart ikke plads til mennesker.
De sælger så utrolig meget lort, som folk køber...Lort!
Alt det lort burde brændes i et hul.
Så store huller finder de aldrig! Men tag for eksempel mig...
Da jeg var alene, før jeg mødte Bobby...
samlede jeg en masse skrammel.
Så fandt jeg på, jeg burde have en affaldskværn.
Mere lort! Det værste lort, jeg har hørt!
- Det skyldes masseproduktion. - Du er ikke særlig ren selv.
- Jeg er måske ikke net, men jeg er ren. - Nej, du er ikke så slem.
Men nogle folk...!
Folks huse er så beskidte!
Jeg synes, folk er mere nette, end de er renlige.
Sådan ser jeg ikke på det. Jeg ser bare mere og mere snavs.
Folk burde sprøjte deres hus med sådan en kakerlak-tingest.
Tænk, hvis folk malede dørene i fine farver og havde blomster udenfor.
Så ville der ikke være alle de colaflasker og whiskey og de skilte.
Alle de skilte burde forbydes. De vil bare sælge mere lort!
Jeg ved ikke... Jeg vil slet ikke tale om det.
Folk er så snavsede. Det er det værste ved folk.
Var de rene, fik vi mindre vold. Så var der intet at skændes om.
Snavs...
Nej, ikke snavs. Det er lortet, det er galt med!
Det skaber mider og oprør!
Følg lastbilen. De ved, hvor man skal stoppe.
Det er noget gammelt ævl.
Vrøvl! Lastbilchauffører kender de bedste steder.
Nej, sælgere og politifolk. Det ved servitricer, skat.
- Kald mig ikke skat, makker! - Kald mig ikke makker, skat!
Servitricer er ækle og lukker lort ud.
- Nu holder du mund! - Hold fast i den her...
- Hvis du tror, du kan sige sådan... - Hold kæft, alle sammen!
En normal omelet, tomater i stedet for kartofler...
kaffe og ristet brød.
- Menuen kan ikke ændres. - Har I ingen tomater?
Kun dem på menuen. En omelet har pommes frites og brød.
Ja, men det er ikke det, jeg vil have.
- Jeg kommer, når De har bestemt Dem. - Det har jeg.
En normal omelet uden kartofler.
En kop kaffe og ristet brød.
Vi har desværre ikke ristet brød. De kan få muffins eller en bolle.
Ingen ristet brød? I laver da sandwichs, ikke?
- Vil De tale med chefen? - Hør, makker...!
Hold kæft!
- I har brød og en brødrister, ikke? - Det er ikke mig, der bestemmer.
Jeg skal gøre det, så let jeg kan.
En normal omelet og en kyllingesandwich på ristet brød.
Uden majonæse, smør og salat. Og kaffe.
En nr. 2...Kyllingesandwich.
Uden smør, salat og majonæse.
Og kaffe. Ellers andet?
Hold på kyllingen. Giv mig det ristede brød.
Tag penge for en kyllingesandwich. Og ingen regler er brudt.
- Skal jeg holde på kyllingen? - Ja, mellem dine knæ!
Kan De se det skilt?
De må hellere gå! Mig skal man ikke gøre grin med!
Kan du se det her?
Fantastisk, at du fandt på en måde at få dit ristede brød!
- Fantastisk! - Jeg fik det jo ikke.
Næ, men det var smart. Jeg havde pandet hende en.
Folk...!
Sådan er dyr slet ikke.
De renser sig altid. Har du set duer?
De plukker altid sig selv og venner for utøj.
Også aber. Men de gør ting i det fri, jeg ikke kan lide.
Jeg har læst, de har lavet en bil, der kører på...
Som kører på... Når man koger vand?
- Damp. - Ja! En bil, der ikke stinker.
Men de lader os ikke få den. Kan I forstå det?
Hvorfor? Folk...De kan lide, det stinker!
Jeg har set så meget lort, I ikke drømmer om det.
Sikke en stank! Jeg vil slet ikke snakke om det.
- Er du nedtrykt over din far? - Nej.
Så er det vel mig.
Hvad er der med dig?
Er du ked af, at jeg tog med?
Hvem har sagt, jeg er nedtrykt?
Er det måske et glad ansigt?
Hvis det er det, kan jeg tage bussen tilbage.
Vil du ikke tage dit liv denne gang? Havde jeg bare vidst det!
Jeg ved ikke, om jeg kan sove.
Vink, vink...
Så må jeg vel tælle får.
Et, to...
Se bare den kolde skulder...
Hvad gør jeg dog ved den?
Hvis du bare ikke åbnede munden, ville alt være godt.
Se selv!
- Hvorfor må jeg ikke tage med? - Jeg må først se, hvordan det går.
Min far er syg. De er ikke forberedt på, jeg har en med.
Hvor længe skal jeg sidde her?
Hvis du ikke kan gøre, som jeg siger, kan du da tage sydpå igen.
- Sig ikke sådan. - Prøv at forstå...
Jeg vil ikke gøre det her. Det burde du vide!
Ja, skat.
Det går nok. Her er meget, jeg kan lave.
Her er jo ugeblade og fjernsyn.
Jeg prøver at ringe om nogle dage.
Farvel.
Han ved jo ikke engang, hvem pokker jeg er.
Husker du, mor altid sagde... Undskyld.
Fortsæt.
Jeg ville bare spørge Robert, hvor længe han har været væk.
Tre år.
- Er det ikke snarere to? - Det er mere, Carl.
Du har ingen tidsfornemmelse, Tita.
- Det passer da ikke. - Jo.
- Hvad har du lavet? - Forskellige jobs. Ikke noget særligt.
- Spiller du slet ikke? - Før min ulykke...
- Har du hørt om min ulykke...? - Tita sagde det.
Jeg har meget svært ved at vende hovedet.
Især den vej... Så skal jeg vride hele kroppen.
Det var trist at høre.
Jeg sagde, det var trist at høre.
Men som jeg sagde... Catherine, hvad var det, jeg sagde?
Det var noget, der skete, da du kom ud for ulykken.
Ja! Jeg havde netop været på turné med Betenheller-kvartetten.
Far, Herbert og jeg holdt topmøde om dig.
- Hvor var jeg? Pudsede jeg sølvtøj? - Aner det ikke, frk penismisunder.
Jeg håber, jeg hørte forkert.
Jeg talte dem fra at hyre en detektiv til at finde dig.
Du havde ret til at gøre, som du ville, uanset hvor meningsløst det var.
- Så enkelt er det. - Det sætter jeg pris på.
Antyd ikke, at far tog fejl, når far er her.
Tving ham ikke, Spicer.
- Hvor længe har du været her? - To måneder.
Nå, overmæthed er min lod i livet!
Carl...
Hvis du er færdig, vil jeg gerne arbejde lidt.
- Naturligvis, skat. - Tilgiv mig.
- Jeg håber, du finder dig til rette. - Ja, sagtens.
Han kan kommunikere.
Jeg kan se, om han vil sige ja eller nej på øjnene.
Ja...Sikke et register!
Jeg holder ikke ud at se ham sidde der som en sten.
- Så slemt er det ikke. - Jo, det er.
Bliver du lidt?
Det ved jeg ikke.
Træk vejret!
Sådan!
Hej.
- Jeg har ledt efter dig. - Jeg var ude at ride.
- Det er farligt. - At ride...?
Efter en hel dags klaverspil kan man få krampe af at ride.
Jeg holder af at ride. Jeg gør det, så snart jeg får chancen.
- Det er meget forfriskende. - Er det?
Selv er jeg ikke meget for at blive alt for forfrisket.
Ikke?
- Hvad laver du ellers? - Tja...Jeg fisker, sejler...
Går til koncert på fastlandet.
Det er jo latterligt. Du ved bedre end jeg, hvad her er at lave.
Intet.
- Intet? - Intet.
- Så må du kede dig her. - Ja.
Det har jeg svært ved at forstå.
Jeg har aldrig kedet mig. Tilgiv mig.
Hvad vil du nu?
Nu vil jeg lave et varmt bad til mig selv.
Og så?
Så vil jeg læse lidt musik og hvile lidt.
Og i morgen?
I morgen? Da skal jeg øve hele dagen.
Men i overmorgen er jeg fri.
- Carl går til hydroterapi tirsdag. - I overmorgen...?
- Har du da fri? - Ja, det vil jeg tro.
Der er noget, jeg har meget svært ved at forstå.
Hvordan kan du med din musikalitet bare gå uden at tænke over det?
Jeg tænkte skam over det.
Hvordan kan du holde op med spil? Det er da underligt!
Jeg spiller nu og da.
Jeg har faktisk været repetitørpianist.
- Ballet eller opera...? - En Las Vegas musical.
- Det er da ikke musik! - Det er skam da musik.
- Går det bedre? - Ja, det går fint.
- Mere ingefærbrød? - Nej tak.
Æblekage?
Du ved, hvad jeg vil sige, Ray.
Det foreslår jeg, for jeg ved ikke, hvor lang tid der går.
Jeg må løbe nu.
Jeg må lægge på, Ray.
Jeg prøver at ringe igen om nogle dage.
Hvis du er rejst, er du rejst...Farvel.
Robert...Jeg spillede far i søvn.
Hjælper du lige?
Sådan.
Bør du virkelig spille, Carl?
Jeg er i topform, bortset fra halsen.
Du bevæger dig lidt underligt.
- Hvad mener du? - 2-18.
Jeg vil nødig se dig sådan på en scene.
2-19.
Jeg ville få mig en gangterapeut, hvis jeg var dig. Det ser alvorligt ud.
Pokkers!
Se...!
- Hvorfor er du så ond? - Han går da sært. Kan du ikke se det?
Jeg ser ikke den slags. Jeg er så vant til Carl.
Bobby, synes du, Spicer er tiltrækkende?
Herlig personlighed.
- Spicer har været sejler. - Se ham!
Sejlere er sadister.
Se, der er intet galt med min gang.
- Hvor kom vi fra? - Matchbold.
3-0 til mig, Carl.
- Hvad med en returkamp? - Skal du ikke til fastlandet?
- Du når ikke færgen. - Nu var jeg lige ved at være varm.
Hils Catherine fra mig.
- Må jeg spille nu? - Sig, jeg er tilbage i morgen!
- Hvor er hun, i øvrigt? - Hvem?
Hun er i byen og handle. Min tur!
Kan du ikke spille med Spicer?
Spicer!
- Hvad er der? - Ikke noget.
Robert...
Vil du gøre mig en tjeneste?
- Vil du spille for mig? - Catherine, din tur!
Vil du?
- Hvor smukt. Jeg er forbløffet. - Tak.
Jeg blev virkelig rørt.
- Hvad er der? - Ikke noget. Det er bare...
Jeg valgte det letteste, jeg kunne komme på.
Jeg spillede bedre, da jeg var otte.
- Det var følelsen, der rørte mig. - Der var ingen.
- Ingen indre følelse? - Ingen.
Så var det vel mig, der gav det.
Hvis du gav lidt mere, smitter det måske af.
Jeg tvivler.
- Jeg kunne blive interesseret. - Ikke jeg!
Hvad vil du have? Dystert og alvorligt?
Hør her, du spillede...
og jeg svarede oprigtigt.
Og du ydmygede mig, fordi jeg svarede.
- Det var ikke nødvendigt. - Jo. Jeg snød mig gennem Chopin.
- Du snød dig til et svar. - Det passer ikke.
Jeg har ikke fået andet end antydende blikke ved bordet...
og antydninger om " i overmorgen" .
Jeg har ikke sendt nogen blikke.
Og hvad angår " i overmorgen" er det i dag.
Og desværre står jeg her med dig.
Nu må du undskylde. Jeg vil i bad.
- Hvad vil du egentlig? - Lidt badeolie.
Hvad med lidt avocado? Eller jasmin! Eller det her...?!
Hvad er det for en komedie, du spiller?!
Dit sprog er ikke særlig charmerende.
Nej, det er direkte.
Nu må du gå, så jeg kan bade.
Er det direkte nok?
- Alvor! Er det så vigtigt for dig? - Ja, det betyder meget for mig.
Så lad os være alvorlige. Og hold kæft!
Ingen følelser?
Til sidst sagde jeg det, som det var.
Han var min mand, og jeg elskede ham.
Men det gik ikke bedre anden gang end den første.
Han var cellist, og jeg...
Jeg var ikke 17 mere og fuld af beundring. Så jeg sagde:
"Joseph, du er skør!" Så gik jeg fra ham.
- Sagde du det? - Noget i den stil.
Det var ved den tid Joseph præsenterede mig for Carl.
Hvordan har du det?
Fantastisk.
Carl hjalp mig på benene igen.
Han er meget mere solid, end du tror.
Kan du diskret krydse hallen nu?
Ja, jeg tror, jeg diskret kan krydse hallen nu...
Robert...
Jeg har tid i morgen, før Carl kommer tilbage, hvis du vil...
Selvfølgelig vil jeg det.
Splittergal!
De har virkelig en fin ejendom her, mr Dupea.
- Hører han mig? - Han er ikke døv.
Det var da en velsignelse!
Det her er langt bedre end motellet og cafeteriaet.
- Hvordan kunne du forlade det, Bobby? - Det ved jeg ikke.
- Har du boet på motel hele tiden? - I to uger!
Og jeg havde bare mig selv at snakke med!
Men hvorfor? Her er jo plads nok.
Ja, men Bobby sagde, han først skulle se, hvordan det gik.
Men tiden gik, og jeg løb tør for penge.
Du lagde ikke et nummer.
Og jeg måtte tage en taxi og køre herover...
i håb om, jeg ikke trængte mig på.
Nej, slet ikke! Du er meget velkommen.
Tak.
- Hvor sødt af dig at sige. - Ingen årsag.
- Du har et meget smukt hår. - Tak.
- Er det dine egne krøller? - Rayette!
- Hvad? - Spis din mad.
- Opholder jeg jer fra desserten? - Nej, tag dig bare god tid.
Jeg spiser langsomt som en fugl.
Bobby skovler det ned som en gravko.
- Er der noget ketchup? - Kors!
Robert, nu ikke grov!
- Det er i orden. Han mente det ikke. - Nå, ikke?
Bobby, er bare den mest humørsvingende, jeg kender.
- Alt i orden? - Hvor skal du hen?
- Hente nogle venner. - Jeg må tale med dig.
- Jeg kommer tilbage. - Lad mig forklare...
- Det behøver du ikke. - Jo, jeg gør.
- Kør nu! - Hold din kæft!
- Kør! - Det her går ikke. Jeg må køre.
Catherine, vent lige et øjeblik.
Jeg har ikke været sød mod Carl. Det må jeg sige.
Jeg kan ikke høre!
Jeg beklager. Det hele er så forvirrende.
Vi ses i aften.
Mennesket fødes til verden med sin arvefjende.
Det er vor historiske, mytiske arv.
Aggression er forhistorisk. Organismer opfører sig ifølge deres natur...
som afgøres af nedarvede vilkår.
Det primitive menneske nød at rive modstanderne i stykker.
Jeg tror, det er problemets kerne.
- Er det ikke unødvendigt apokalyptisk? - Jeg er ikke poet.
Er her et fjernsyn i huset?
Jeg sagde til John, at rationalisme ikke er noget, man ændrer fakta med.
Jeg ser det som et uvedkommende redskab i stil med...
et TV-apparat. Alt andet ville være latterligt!
De viser da en hel del godt.
- Undskyld? - TV...De viser også noget godt.
Det tvivler jeg stærkt på. Og jeg taler ikke om massemedier.
- Der er altid håb, for de få. - Hvad med kærlighed?
Hvad med den? Er der ikke gjort mere skade i kærlighedens navn...
end i vederstyggelighedens?
Det synes jeg ikke.
Du er romantiker, Catherine. Og på vej til at gifte dig igen.
Du kan ikke udtale dig objektivt, men spørg Carl.
Spørg ham om ens ægteskab er befriet fra det...Spørg!
Jeg synes, de her kolde, objektive diskussioner er aggressive.
- Tilgiv mig. - Det er reaktivt!
For ikke at dæmpe din eventyrsfølelse...
- Du har ikke dæmpet mig. - Det håber jeg ikke.
Jeg taler ikke fransk.
- Hvad er det for en hund? - En bordercollie.
Jeg havde kat engang, en lille dunet ting. Bobby gav mig den.
Kan du huske det, Bobby?
- Den lille mis, du gav mig... - Ja.
Den havde to små, hvide forpoter.
Jeg var syg med den. Vi gav den til nogle venner.
Den blev moset flad som en pandekage af en bil.
Hør! Forstår I, hvad jeg mener?
Ordvalget. Sat over for billedet af en dunet killing.
Ordenes charme: " Moset", "flad", etcetera, etcetera...
- Det blev den jo! - Muligvis.
- Det var det, jeg ville sige. - Du skal ikke pege på hende.
- Undskyld? - Du skal ikke pege, dit kryb!
Hvad fanden berettiger dig til at ævle om klasse, og hvad hun står for?
Du burde slet ikke sidde i samme lokale, din opblæste nar!
- Rolig nu. - Du er fyldt med lort!
I er alle fyldt med lort!
Catherine!
Jeg kan ikke tale nu. Lad mig være.
- Hvad fanden laver I? - Hvem lukkede dig ind?
- Hvor er Catherine? - Det her er mit værelse.
Jeg taler med dig, Tita! Fjern poterne fra min søster!
- Ud! - Hold op!
Lad nu være! Tag den med ro.
Tag det roligt!
Overgiv dig!
Bobby!
Jeg ville bare tale med dig.
Det er nytteløst!
Giv mig en chance.
Jeg prøver af være fintfølende, men du forstår det jo ikke.
Jeg kan ikke vælge dig, ikke for Carls eller musikkens skyld. På grund af dig!
Du er en underlig person.
Hvad skulle det føre til?
En person, der savner kærlighed og respekt for sig selv...
Som hverken elsker venner, familie, arbejde, eller noget som helst...
Hvordan kan han bede om at blive elsket? Og hvorfor?
- Vil du bo på det her plejehjem? - Ja.
Vil det gøre dig lykkelig?
Det håber jeg.
Jeg beklager.
Fryser du?
Jeg ved ikke, om du er særlig interesseret i at høre om mig.
Jeg har ikke gjort meget i mit liv...
som du vil kunne have nogen sympati for.
Jeg flytter en del rundt.
Ikke fordi jeg egentlig leder efter noget...
Det er, fordi jeg løber fra ting, der ville gå galt, hvis jeg blev.
Det begynder altid godt...
Jeg prøver at forestille mig...
at du deltager i samtalen.
Jeg føler, at...
Hvis du kunne tale, ville vi nok ikke tale.
Det er vel sådan, det var, før jeg rejste.
Har du det godt?
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Tita syntes, vi skulle prøve...
Hun synes åbenbart, vi burde nå til en slags forståelse.
Hun afviser helt, at vi egentlig aldrig har kunnet tale sammen.
Det eneste jeg kan gøre er at undskylde.
Vi ved begge, jeg aldrig har været særlig god til det.
Jeg beklager, det ikke fungerede.
Kører I...?
Jeg sagde en uge. Det blev lidt længere.
Du ville køre uden at sige farvel til mig.
Jeg ville ikke sige farvel til nogen.
Heller ikke mig?
Jeg vil sige farvel til dig, Tita.
Kig engang!
Farvel.
Kom nu.
Tita skal tage et billede af os foran huset.
Jeg fik slet ikke sagt tak for gæstfriheden.
Sig til Carl, I alle er meget velkomne hos os.
Farvel.
Hold nu op!
Din røv, Bobby!
Hold op med at skubbe sådan! Jeg har fået nok af det til resten af livet!
Kan du ikke være sød til en forandring?
Ingen vil kunne elske dig, som jeg gør.
Hørte du, hvad jeg sagde, skat?
Jeg går over og får en kop kaffe.
Vil du have noget?
- Nej. - Har du småpenge?
Har du ikke småpenge?
Vil du virkelig ikke have noget?
Fyld den op.
- Har du ingen jakke eller noget? - Nej.
Pokkers...Den brændte.
Alt i bilen brændte.
Det hele... Det her er det eneste, jeg har.
- Jeg har en bagi, hvis du vil have den. - Nej, det går nok.
Som du vil, men jeg siger bare...
- Der er hundekoldt, hvor vi skal hen. - Det er i orden.
Jeg klarer mig.